"Gidul spre Shell Beach de Johnny Murdoch."
Oh, haide.
Alo?
Emma, e aici.
Se poartă ciudat.
Știu. Nu mai e el.
Ține-l acolo, o să vin imediat.
Încerc.
Mersi, Karl. Pa.
Johnny...
Nu vă pot promite nimic, dna. Murdoch.
Trebuie să o luăm așa cum putem.
Johnny,...
noi vrem doar să te ajutăm. Ha.
Karl.
Unchiul Karl.
Johnny, dacă ai probleme,
ei bine, poate putem face ceva.
Nu te-am văzut de mult.
Da.
Dle. Murdoch...
ai cauzat prea multe probleme.
Vorbește.
nu-i nevoie de asta.
Nu este nici o scăpare.
Orașul este al nostru. Noi l-am făcut.
Ce tot spui?
Am făcut orașul din memoriile furate,
din diferite ere, diferite trecuturi,
toate unite într-unul singur.
În fiecare noapte, îl refacem, îl refinisam
pentru a putea învăța.
Ce să învățați?
Despre tine, dle. Murdoch,
tu și ceilalți locuitori,
ce va face umani.
De ce?!
Trebuie să fim ca voi.
Acum înțeleg, dle. Murdoch.
Îmi aduc aminte ceea ce tu nu îți aduci aminte,
ceea ce ai pierdut.
Oceanul, da...
fugind pe lângă valuri când erai copil,
cunoscand-o pe Emma la rău,
primul sărut ce a urmat.
Ce sunteți voi?
Ai văzut ce suntem.
Folosim morții voștri ca pe un vas.
Aah!
Urca!
Și cu ea? Îți aduci aminte?
Trăia când am plecat.
Și asta?
Asta nu-i nimic. Eu...
Trebuie să însemne ceva toate pozele astea.
Care poze?
Nu înțeleg.
Nu te mai juca cu mine, Murdoch!
Nu-mi mai spune minciuni!
Nu-ți spun minciuni!
Ajutama!
Fă-mă să înțeleg.
Am enigma asta în fața mea
și de fiecare dată când încerc
să rearanjez piesele,
tot nu are nici un sens.
Crezi că are vre-un sens pentru mine?
Sunt la fel de "în întuneric" ca și tine.
Lasă-mă să-ți pun o întrebare.
Ai auzit de un loc numit "Shell Beach"?
Sigur.
Ști cum să ajungi acolo?
Da.
Îmi poți spune?
Așa. Doar...
Trebuie să...
Unde? Unde să mergi?
Așteaptă o secundă, da!
Nu-ți poți aminti, așa-i?
Nu crezi că-i ciudat?
Hmm.
Așteaptă.
Am una și mai bună pentru tine.
Când a fost ultima oară
de care să-ți amintești, că ai făcut ceva în timpul zilei?
Ce vrei să spui?
Vreau să spun... în timpul zilei.
Ha. La lumina zilei.
Care este ultima oară când ai văzut lumina zilei?
Și nu mă refer la o distanță,
pe jumătate uitata memorie din copilărie.
Mă refer la ieri. Ultima săptămână? Când?
Ai măcar o singură amintire?
Nu ai, așa-i?
Ști ceva? Cred că soarele nici măcar...
nu exista...
în acest loc.
Am fost treaz ore și ore,
dar noapte nu se tremina niciodată aici.
Asta-i o nebunie.
Ai dreptate că-i o nebunie.
Ascultă-mă, Bumstead. Nu-s numai eu.
Suntem toți.
Ne fac ceva tuturor.
Taci. Am auzit destul.
Te rog, asculta.
Taci! Taci!
Trebuie să fie o explicație
pentru astea, undeva.
Explica asta.
John, îmi pare rău.
Nu am vrut să-ți fac rău, John,
dar am făcut-o și nu știu de ce am făcut-o.
Aș vrea să pot lua totul înapoi.
Nu. Emma...
nu tu ai făcut-o.
Poveste asta a noastră, oricare este,
lucrurile pe care spui că le-ai făcut,
nu le-ai făcut tu. Nu cred că s-au întâmplat vre-o data.
Adică?
Știu că o să ți se pare o nebunie,
dar dacă noi nici măcar nu ne-am cunoscut până acum?
Ce ar fi dacă ne-am întâlnit pentru prima dată
aseară
în apartamentul tău.. în al nostru,
iar tot ce-ți amintești...
și tot ceea ce ar trebui să-mi amintesc
nu s-a întâmplat niciodată?
Cineva vrea ca noi să credem asta.
Dar cum poate fi adevărat?
Îmi aduc aminte, atât de viu, cum te-am întâlnit.
Îmi aduc aminte cum m-am îndrăgostit de tine.
Îmi aduc aminte cum te-am pierdut.
Nu, așteaptă, așteaptă.
Te rog, doar...
doar un minut.
Te iubesc, John.
Nu poți truca ceva ca iubirea.
Nu, nu poți.
Inspectore? Domnule?
Detectivul Walenski s-a sinucis noaptea trecută.
Eu, uh...
m-am gândit că ar trebui să știți.
Oh și...
șeful vrea să vă vadă.
Domnule...
Știam că o să prindeți criminalul, domnule.
Um...
domnule...
Șiretul.
Cum vă putem ajuta?
Dormind.
Domnilor..
Dormi. Dormi.
'Seara, domnule.
Bumstead.
Am vrut să fiu primul care te felicita
pentru caz.
Du-ne...
la Murdoch.
Dormi.
Dr Schreber.
Știam că o să vii în cele din urmă.
Nu crezi că-i timpul
să-mi dai niște răspunsuri?
Da. Da, desigur.
Nu vrei să stai jos?
Eu.. Eu vin des aici.
E unul din puținele locuri
unde am dreptul la un moment de liniște.
Vezi tu, ei au o aversiune
fata de.. de apa.
Îi poți spune chiar o fobie.
Cine sunt ei?
Ce vor de la mine?
Da.
Ei bine, deocamdată, hai să spunem că...
ești un subiect al experimentului lor.
Toți suntem.
Îmi pare rău de asta. Sincer.
Dar nu prea avem timp,
iar eu nu-mi pot permite luxul
de face asta în modul corect.
Tot ce trebuie să știi,
toate răspunsurile,
sunt în seringa asta.
Trebuie să ți-o injectezi.
Este singura cale de a te face să înțelegi.
Cred că glumești, da?
Nu mai avem timp, John.
Trebuie s-o faci acum.
Dă-mi pistolul, doctore.
Inspectore, e mai deranjat de am crezut.
Poate nu știu eu să judec personalitățile
ca tine, doctore,
dar tu ești cel care-mi pare deranjat.
Nu ști ce faci.
Ce este, exact,
în asta... doctore?
Toate răspunsurile pe care le cauți, John,
îți jur.
Uh-huh.
Cred că va trebui să...
să o țin pentru...
siguranța,
dacă nu te superi.
Hai să mergem, doctore.
Să mergem? Unde mergem?
Shell Beach.
Acolo vrei să mergi, nu-i așa?
Oceanul.
Nu o să găsești nimic acolo,
Îți promit! Am fost acolo și..
Dacă ai fost acolo,
ne poți arăta drumul, sau nu poți?
Nu vreau. Refuz.
Nu mă puteți face să merg acolo!
Nu înțelegi?
Ne vor aștepta.
Nu înțeleg.
Aici era cândva un pod.
Mai încearcă asta încă o dată și prietenii tăi te vor pescui
din canal.
Nu-mi face rău. Îți voi spune tot.
Oricum nu mai contează deloc.
Ce?
Cine sunte-ti voi, oamenilor?
Trebuie să mergem la capătul canalului.
O să-ți dăm
niște lucruri dargute în curând... Anna.
Nuu sunt Anna.
Vei fi în curând, da.
Am alta nevoie cu ea, întâi.
Le spun... străinii.
Ne-au răpit și ne-au adus aici.
Orașul, toți din el...
sunt experimentul lor.
Amesteca și mixează memoriile noastre
cum cred ei de cuviință,
încercând să descopere ce ne face unici.
Într-o zi, un om poate fi inspector.
A doua zi altceva complet diferit.
Când vor să studieze o crimă,
de exemplu,
pur și simplu imprima un om
cu o nouă personalitate,
aranjează o familie pentru el,
prieteni, o întreagă istorie,
chiar și un portofel pierdut.
Apoi observa rezultatul.
Un om căruia i s-a daty o istorie de criminal,
va continua în același fel,
sau suntem noi, de fapt,
mai mult decât suma memoriilor noastre?
Povestea asta cu tine criminal
a fost o coincidență nefericită.
Ai avut sute de vieți înainte.
S-a întâmplat să te trezești
când ți-o imprimăm
pe asta.
De ce fac ei toate astea?
Este capacitatea noastră de individualitate,
sufletele noastre care ne fac diferiți de ei.
Ei cred că pot descoperi sufletul uman
dacă înțeleg cum funcționează memoriile noastre.
Tot ce au ei sunt memorii colective.
Împart o minte de grup.
Mor, vezi tu?
Întreaga lor rasa este pe cale de dispariție.
Ei cred că noi îi putem salva.
Și eu unde încap?
Tu ești diferit, John.
Ai rezistat încercării de imprimare.
Cumva ți-ai dezvoltat abilitatea lor de a "altera".
Așa schimba ei lucrurile.
Așa au construit acest oraș.
Au mașini foarte adânc sub suprafața
care le permit
să-și concentreze energia telepatică.
Ei controlează totul aici,
chiar și soarele.
De aceea este mereu întuneric.
Nu suporta lumina.
Deci, de ce mai au nevoie de tine?
Când ne-au adus prima dată aici,
au extras ce era în noi.
Așa că au putut stoca informația,
au remixat-o ca pe vopsea,
și ne-au dat înapoi memorii noi
la alegerea lor.
Dar încă au nevoie de un artist
să-i ajute.
Eu am înțeles complexitățile
minții umane
mai bine decât ar putea ei,
așa că mi-au permis
să-mi păstrez cunostiintele de savant,
pentru că le trebuiau.
Dar m-au pus să șterg tot restul.
Îți poți imagina ce inseamana să fi forțat
să-ți ștergi propriul trecut?
Ce-i cu trecutul meu?
Dar copilăria mea?
Shell Beach, unchiul Karl.
Dar asta?
Era gol când l-am găsit!
Tot nu pricepi, John.
Nu ai fost niciodată copil,
nu în locul ăsta.
Toată viața ta este o iluzie,
o plăsmuire,
cum este cu noi toți.
Tu ai făcut să apară desenele alea
cu darul tău.
Spui că ei ne-au adus aici.
De unde?
Îmi pare rău.
Nu-mi aduc aminte.
Nimeni dintre noi nu-și aduce aminte,
ce am fost cândva,
ce am fi putut fi...
în altă parte.
V-am adus până aici.
Nu mai aveți nevoi de mine.
Hai să mergem.
John.
Nu exista oceanul, John.
Nu există nimic după oraș.
Singurul loc unde există "acasă"...
este în capul tău.
Nu! Nu!
John, stai!
Stai!
Te rog! Nu!
Și acum știi adevărul.
Nu!
Te vei preda, dle. Murdoch,
sau o să o omorâm p'asta, da?
Ce-mi pasă? Nu-i nevasta mea!
Nu înseamnă nimic pentru mine!
Dar încă îți pasă, nu-i așa, dle. Murdoch?
Vezi, am devenit mostrul
care a-ți vrut voi să devin.
Unh!
Să-i termin viața acum așa cum ai fi făcut-o tu?
Nu-i face-ți reu, vă rog!
Atunci predă-te, dle. Murdoch.
Dormi.
Acum.
John?
Dormi.
Omorâți-l!
- Omorâți-l! - Omorâți-l!
Este puternic, da.
Periculos. Dar ne poate conduce la ceea ce căutam.
La ceea ce doctorul numește suflet.
Este timpul că experimentul nostru să treacă la faza finală.
Nu mai avem nevoie de ceilalți subiecți.
Timpul pentru studiu s-a terminat.
Este timpul să una cu John Murdoch.
Este timpul, doctore.
Imprima-l!
Inchide-ti-o!
Inchide-ti-o pentru totdeauna!
Ce faci?
Vor să-ți imprim
memoria lor colectivă.
Vor să te fac unul de-al lor
ca să poată să-ți împărtășească sufletul.
Dar am alte planuri.
Imprima-l, doctore. Gata cu nesupunerea.
Îmi pare rău, John.
Durerea va dura numai p clipa.
Nu!
Amintește-ți...
John.
O să te ridici pe culmi mai înalte, băiete.
Când o să fi mai mare, o să înțelegi.
Amintește-ți.
Așa, John. Exercițiul e mama învățăturii.
Amintește-ți ce ți-am spus. Niciodată să nu vorbești cu străinii.
John, amintește-ți.
Te întrebi de ce-ți apar mereu în memoriile tale.
Apar pentru că m-am înserat eu în ele.
Doar ca, aceste memorii au fost fabricate
pentru a te învață despre străini.
Să-ți dau o viață de cunostiinte într-o singură seringa.
Vei supraviețui, John.
Vei găsi puterea în tine,
și vei izbândi.
Amintește-ți.
- Bună, unchiule Karl. - Johnny!
Începi să te descurci, John.
Poate într-o zi, eu, voi lucra pentru tine.
Aceasta este mașina pe care o foflosesc străinii
pentru a-și amplifica gândurile.
Mașina care schimbă lumea lor.
Trebuie să pui stăpânire pe ea.
Trebuie să fie a ta.
Știu că-i poți înfrânge, John.
Dar tyrebuie să te concentrezi.
Ceva nu-i în regulă.
Nu-i timp de romanțe, John.
Lumea poate fi ce o faci tu să fie.
Ce ai făcut?
Ai puterea să faci orice,
dar trebuie să acționezi acum!
Știam că poți, John.
Acum ai puterea lor.
Le controlezi mașinile.
Unde-i Emma?
Nu mai este Emma, John.
A fost reimprimata.
Atunci reda-i memoriile.
Nu pot. Laboratoarele unde străinii
depozitau memoriile au fost distruse.
Îmi pare rău.
Ce vei face acum, John?
O să rearanjez toate lucrurile.
Mi-ai spus că am puterea acum, da?
Pot face aceste mașini să facă tot ce vrau eu.
Să fac lumea asta așa cum vreau eu.
Atâta cât mă voi concentra suficient de bine.
Unde te duci?
Shell Beach.
- Cât este biletul? - 25 cenți.
Oh, vă rog.
Oh, nu.
mulțumesc.
John...
Te așteptam, da...
Ce faci?
Câteva mici schimbări, p'aici.
Suntem siguri că asta vrem?
Sunt gata să-mi asum riscul.
Mor, John.
Imprimarea ta nu-i agreata de organismul meu.
Dar am vrut să știu cum este...
Ce simți tu.
Ști ce ar fi trebuit să simt eu.
Persoana aceea nu sunt eu. N-a fost niciodată.
Doreați să știți ce ne face pe noi să fim oameni.
Ei bine, nu aveați cum să găsiți... aici.
Ați căutat într-un loc greșit.
E ața de frumos aici.
Atât de strălucitor.
Ști dacă Shell Beach e pe aici.
Cred că acolo este.
Tot acolo merg și eu.
Ți-ar place să mă însoțești?
Sigur.
Eu sunt Anna.
Pe tine cum te cheamă?
John.
John Murdoch.
Subtitrarea de Răzvan (zax77@rol.ro)